ÎNCHISOAREA MARITALĂ: Soluția pentru evitarea DIVORȚURILOR în Transilvania medievală
- Andrei Marian
- 12 iulie 2017, 07:46
![ÎNCHISOAREA MARITALĂ: Soluția pentru evitarea DIVORȚURILOR în Transilvania medievală](https://media.evz.ro/wp-content/uploads/2017/07/inchisoarea-maritala-solutia-pentru-evitarea-divorturilor-in-tra.jpg)
Deși sună ciudat, în Transilvania medievală a existat o închisoare maritală, menită să consilieze cuplurile care doreau să divorțeze, metoda fiind eficientă.
Închisoarea se află în interiorul unei biserici construite în secolul XV-lea din satul Biertan, un loc pitoresc localizat în Transilvania. „Închisoarea maritală” utilizată timp de 300 de ani, avea menirea să evite divorțurile, fiind ceva mai mică decât se gândesc cei care aud acest termen, limitându-se doar la o cameră mică localizată într-un corp al clădirii. Timp de 300 de ani, cuplurile care se aflau în impas și se pregăteau de divorț erau închise până la 6 săptămâni de către episcopul local.
Surprinzător, soluția a dat roade, în cei 300 de ani fiind înregistrat doar un singur divorț după ieșirea din camera „de împăcare” a cuplurilor. Constructiv, camera era dotată sumar, cu o masă, un scaun, suport pentru haine și un pat săsesc tradițional care se potrivea mai mult unui copil. Pentru a eficientiza procesul de împăcare a cuplurilor, acestea erau nevoite să împartă totul, de la o singură pătura sau pernă, până la un singur set de tacâmuri pentru mâncat. Totuși, dacă în trecut a funcționat, prezentul ar aduce mai mult probleme cuplurilor care vor să divorțeze, în special din cauza unei presiuni mai mici pe acestea din punct de vedere economic și religios. Motivele pentru care cuplurile rămâneau împreună la final nu țineau neapărat de iubire, fiind legate mai mult de muncă și supraviețuire. Cele 6 săptămâni de detenție, forțau cuplurile să se împace și să renunțe la divorț, multe cerând să fie eliberate mult mai devreme pentru a se întoarce la treburile casnice, strict necesare în acea vreme.
Satul Biertan este un loc total pitoresc, unde vechile obiceiuri au fost păstrate intacte, iar mersul cu căruța este ceva obișnuit. Pentru aceste lucruri, satul a fost introdus în patrimoniul cultural UNESCO. Biserica locală este una impunătoare și fortificată, servind în trecut ca loc de întâlnire pentru luptători și coloniști, dar și ca loc de siguranță și pace.
![](/wp-content/themes/evz/assets/img/evz_comunicate.gif)