Exclusiv. Analiza situație militare de la Kursk. Cine va câștiga
- Dinu Marian
- 31 august 2024, 11:06
![Exclusiv. Analiza situație militare de la Kursk. Cine va câștiga](https://media.evz.ro/wp-content/uploads/2024/08/Harta-Kursk-august-2024-1200x845.png)
Kursk. Pe 6 august 2024, Forțele Armate ale Ucrainei au pătruns pe teritoriul Federației Ruse, avansând până la 20 de kilometri de graniță și ocupând rapid zeci de localități din regiunea Kursk. Acțiunea a luat prin surprindere complet comandanții militari de la Moscova, care nu au reușit să prevadă și să observe concentrarea de trupe și echipament militar în regiunea Sumy, aflată la graniță. Prin urmare, nu au putut organiza o apărare și nici un eventual contraatac.
O analiză exclusivă a publicației Limes, adaptată de EVZ, spune că lovitura suferită este extrem de dureroasă pentru imaginea “Mamei Rusia”. Care nu a mai luptat pe propriul teritoriu de la al Doilea Război Mondial. În ciuda faptului că o altă linie roșie esențială a fost depășită de Kiev fără consecințe, iar conflictul armat a ajuns acum pe teritoriul Rusiei, președintele rus Vladimir Putin a etichetat necesitatea trimiterii de noi trupe în regiunea Kursk drept o "operațiune antiteroristă". Acesta ar putea fi un mod de a transfera comanda operațiunilor de la comandanții militari către persoane mai apropiate de el din cadrul FSB (serviciile secrete interne).
Intrând pe teritoriul rus, soldații ucraineni au întâlnit recruți nepregătiți pentru lupta directă și lipsiți de echipamentul necesar. Pentru veteranii ucraineni, avansarea în întuneric a fost simplă datorită echipamentelor de vedere pe timp de noapte, în timp ce pentru recruții ruși a fost logic să se predea sau să fugă. În fond, nu are sens să lupți împotriva unui inamic invizibil care poate observa fiecare mișcare. Un dezastru previzibil.
Kursk, ipoteza unui schimb de teritorii și prizonieri
Este o lovitură dură pentru Putin, care promisese națiunii că tinerii recruți nu vor fi implicați sub nicio formă în așa-numita "operațiune militară specială". Sute de prizonieri ruși vor constitui acum ceea ce președintele Ucrainei, Volodimir Zelensky, numește deschis "fond de schimb", recunoscând indirect că vede posibilitatea unei negocieri cu Rusia la orizont. Retorica despre "înfrângerea strategică" a invadatorului și recucerirea tuturor teritoriilor pierdute – inclusiv Crimeea – cedează treptat locul ideii mai pragmatice de a ajunge la un armistițiu printr-un compromis teritorial și un schimb de prizonieri.
La Sudzha se află un terminal important al gazoductului Bratstvo (Frăția), care reprezintă în prezent singurul punct de intrare al gazului rusesc în Ucraina înainte de a ajunge în Slovacia, Ungaria, Cehia și Austria. Cu toate acestea, capturarea sa de către ucraineni nu schimbă prea multe din perspectiva rusă. Nu doar că Gazprom, compania energetică din Sankt Petersburg, a anunțat deja intenția de a nu reînnoi acordul de tranzit al gazului prin Ucraina, care expiră la sfârșitul anului – deși Kievul încă primește plăți pentru taxele de tranzit – dar dacă obiectivul ar fi fost întreruperea tranzitului de hidrocarburi rusești către Europa Occidentală, ar fi fost mai simplu să saboteze gazoductul pe teritoriul ucrainean decât să efectueze o incursiune sofisticată pentru a prelua controlul robinetului.
În orice caz, prin Sudzha trece doar 3-5% din importurile de gaz ale Uniunii Europene. O cifră foarte mică. În plus, Ungaria folosește deja în principal gazoductul ruso-turc TurkStream pentru a-și satisface necesarul de gaz natural și a-l distribui în țările din Europa Centrală.
Penetrarea în regiunea Kursk este într-o fază de epuizare naturală
Ucrainenii trebuie să-și asigure linii logistice sigure pentru a garanta transporturile de combustibil și echipament militar (în special muniție) în salienta, în timp ce rușii sunt ocupați cu construirea de noi linii defensive pentru a opri o eventuală avansare ucraineană. În acest moment, noul front este departe de orașul rus important Kursk, dar destul de aproape de capitala regiunii Sumy din Ucraina. Un element suplimentar de reflecție pentru comandanții militari de la Kiev.
În prezent, soldații ucraineni nu sunt în măsură să ajungă la orașul Kurchatov de pe râul Seim, unde se află o centrală nucleară importantă cu patru reactoare. Dacă intenția comandantului Forțelor Armate Ucrainene, Oleksandr Syrskyi, ar fi fost să captureze rapid centrala pentru a facilita un schimb simetric cu centrala atomică de la Zaporojie – aflată în Enerhodar pe râul Dnepr și controlată ferm de ruși – obiectivul ar fi fost ratat.
Ucraina face o greșeală strategică
Majoritatea observatorilor militari erau de acord cu un lucru: Ucraina trebuia să evite cu orice preț extinderea liniei de contact deja foarte lungă, care se întinde de la peninsula Kinburn pe estuarul Dnepr până la râul Oskil în nordul Donbasului și care are o extensie suplimentară în regiunea Harkov. Puțini ar fi imaginat că tocmai Kievul ar contribui la extinderea sa într-un mod contrar intuiției, deoarece un front mai larg avantajează întotdeauna beligerantul cu mai multe resurse (oameni și armament).
Incursiunile ucrainene în regiunea Belgorod, menite să complice reorganizarea trupelor ruse pe propriul teritoriu, ar putea duce curând la o nouă extindere și la o diluare suplimentară a forțelor ucrainene. Înainte de formarea noului vârf de atac în Kursk, comandanții militari ucraineni erau obligați să staționeze două batalioane în regiunea Sumy pentru a preveni incursiunile rusești. Acum sunt nevoiți să disloce între patru și șase. În special, acești militari experimentați ar fi fost mai utili pentru apărarea altor segmente ale liniei de contact, în special în Donbas.
Rusia încearcă să transforme o înfrângere tactică într-un avantaj strategic
Deși fără prea multă imaginație. Conștienți de lipsa de luptători cu care se confruntă Kievul, strategiile de la Moscova au decis să preseze mai mult în regiunea Donețk. Trupele de invazie ruse cuceresc tot mai ușor satele din vestul Avdiivka, întâmpinând puțină rezistență. În câteva zile, au reușit să captureze fără a folosi blindate, comuna Novogrodivka (14.000 de locuitori, de două ori mai mare decât Sudzha), situată la doar câțiva kilometri de Pokrovsk. Acesta este un semn că Forțele Armate ale Kievului sunt cu adevărat în lipsă de oameni și muniții.
Forțele Armate ale Ucrainei au început deja evacuarea celor aproximativ 60.000 de locuitori din orașul-cheie. Prin urmare, se așteaptă în săptămânile următoare un asalt rusesc pentru a doborî ultima linie defensivă a Ucrainei realizată acum câteva luni. La vest de centrul urban nu există alte baraje (tranșee, câmpuri minate, cazemate, dinți de dragon), ci doar o șosea largă (E50) care duce la Pavlohrad în regiunea Dnipropetrovsk, singurul centru semnificativ (100.000 de locuitori) între nordul Donbasului și râul Dnepr.
Penurie de artilerie
Datorită penuriei de muniție pentru artilerie, nu va fi ușor pentru armata țării atacate să facă această cale inutilizabilă. Este totuși puțin probabil ca armata de la Moscova să urmărească să avanseze atât de departe, dar este aproape sigur că Pokrovsk ar putea avea aceeași soartă tristă ca Avdiivka și Bahmut.
Deplasarea celor mai bune batalioane ale Kievului în regiunea Sumy și într-un salient redus în regiunea Kursk compromite rezistența ucraineană în Donbas, acolo unde se joacă soarta națiunii invadate de Federația Rusă. Totuși, are puterea de a distrage atenția de la eșecurile militare din sud-est, de a devia atenția de la problemele interne (mobilizare dificilă, interzicerea celei mai importante Biserici Ortodoxe) și de a relansa activitatea diplomatică a Kievului, precum și solicitarea de noi livrări militare (sprijin occidental reînnoit).
Adaptare după revista de geopolitică LIMES
![](/wp-content/themes/evz/assets/img/evz_comunicate.gif)