Care sunt originile acestor celebre strigăte de luptă
- Sorina Benga
- 31 august 2024, 22:17
![Care sunt originile acestor celebre strigăte de luptă](https://media.evz.ro/wp-content/uploads/2015/02/gladiatorii-care-semanau-moartea-cum-ucideau-cei-mai-periculosi-.jpg)
Strigătele de luptă au fost mult timp un instrument puternic pentru luptători, mobilizând trupele și insuflând teamă în forțele inamice. Aceste expresii vocale, bogate în semnificații istorice, au adesea o rezonanță culturală și emoțională profundă.
De la Roma antică la Revoluția Americană, ele au modelat cursul istoriei și au lăsat un impact de durată asupra celor care le-au auzit.
În acest articol, explorăm originile și semnificația unora dintre cele mai faimoase strigăte de luptă din istorie.
Banzai
Unul dintre cele mai emblematice strigăte de luptă din istorie este asociat cu armata japoneză. Piloții kamikaze, împreună cu alții care erau gata să își sacrifice viața pentru gloria Imperiului, strigau celebru: „Tennōheika banzai”. Interesant este că această frază nu a fost inițial legată de câmpul de luptă. „Tennōheika banzai” se traduce prin «Trăiască Majestatea Sa Împăratul». Termenul „Banzai” în sine are o semnificație diferită: „10.000 de ani”. Este o expresie a longevității și a duratei de viață, mai degrabă decât un apel la un sfârșit prematur. Expresia a venit în Japonia din China, unde cuvântul echivalent este „wansui”.
Introdusă pentru prima dată la sfârșitul secolului al XIX-lea, „Banzai” este considerată o interjecție, asemănătoare expresiilor englezești precum „hurrah” și „yippee”. Deși contextul este esențial, în timp, cuvântul a devenit inextricabil asociat cu lupta și vărsarea de sânge.
Strigătul rebelilor
De obicei asociată cu rockerul Billy Idol, această exclamație stranie își are rădăcinile în Războiul Civil American. Soldații confederați au adoptat această tactică tulburătoare, producând un sunet animalic care dădea fiori trupelor Uniunii, făcându-le părul de pe gât să se ridice.
Puterea strigătului rebel constă în parte în misterul său. Nu pare să existe o versiune unică, definitivă, însă inspira teamă indiferent cine îl striga. În înregistrările realizate după conflict, se auzea că seamănă cu strigătul coiotului, dar era diferit de la o unitate la alta.
În ceea ce privește originile sale, se crede că strigătul rebelilor a fost influențat de strigătele de război ale nativilor americani sau de tradițiile scoțiene în materie de strigăte de război.
Strigăte Barritus
Să călătorim acum în Roma antică, unde erupția bruscă a Barritusului părea să vină de nicăieri. Cu toate acestea, era de fapt o parte calculată a strategiei de luptă a Legiunii Romane. Acesta își are originea în triburile germanice; pe măsură ce războinicii învinși erau absorbiți în rândurile romane, vocile lor feroce rămâneau nealterate. Cum funcționa? Ei bine, pregătirea era totul. Soldații mărșăluiau, sandalele lor nefăcând niciun zgomot pe sol; scopul era să se miște cât mai încet, ca șoarecii înainte de a răcni ca leii. Apoi începeau un cor de zgomote, pornind de la un nivel scăzut și crescând treptat până la un punct culminant, pentru un impact maxim. Scuturile lor adăugau un strat suplimentar, amplificând zgomotul mortal.
Sunetul exact a fost pierdut în istorie, dar a fost comparat cu călcatul unui elefant sau cu alte zgomote sălbatice. Istoricul roman Tacitus oferă informații suplimentare. El a spus că scopul era de a aduce curaj în inimile soldaților romani și, în același timp, de a băga frica în dușmanii lor.
Amintiți-vă de Alamo
Pentru texani și mulți alții din Statele Unite, Alamo și evenimentele sale sunt adânc întipărite în memoria colectivă. Infamul asediu din 1836 a avut loc la o misiune religioasă din San Antonio, unde câteva sute de texani s-au confruntat cu aproximativ 2 000 de soldați mexicani sub comanda generalului Antonio López de Santa Anna.
De ce erau în război? La acea vreme, Texasul făcea parte din Mexic. Un plan de a atrage noi coloniști în regiune, menit să consolideze controlul asupra teritoriului, a dat greș, iar autoritățile mexicane au devenit din ce în ce mai alarmate de rapiditatea cu care se producea „imigrația albă”.
Mulți dintre noii veniți au refuzat să se convertească la catolicism sau să adopte cetățenia mexicană, ambele fiind cerute de guvernul mexican. Deși sclavia era interzisă, unii coloniști au continuat această practică. În replică, au fost impuse restricții, dar acestea au fost în mare parte ignorate.
Tensiunile au escaladat și au devenit violente. Alamo a devenit un câmp de luptă brutal pentru colonelul William B. Travis, Davy Crockett, James Bowie și toți cei care au luptat în acea perioadă scurtă, dar sângeroasă. Cei mai mulți au pierit, dar, din carnagiu, a apărut rezistența. Generalul Sam Houston și forțele sale au început să se mobilizeze cu strigătul „Amintiți-vă de Alamo”, pentru a-și menține moralul ridicat.
Cu toate acestea, un singur strigăt de luptă nu a fost suficient și nu a trecut mult timp până când Santa Anna a fost victorios, scrie War History Online.
![](/wp-content/themes/evz/assets/img/evz_comunicate.gif)