Cultura românească a fost marcată recent de o veste neagră: pictorul Matei Lăzărescu a murit miercuri, 1 septembrie, la 73 de ani.
”Galeria Romană anunță cu profundă tristețe încetarea din viață, ieri, 1 septembrie 2021, a pictorului Matei Lăzărescu, membru al Grupului Prolog și prieten al Galeriei Romană! Dumnezeu să îl odihnească”, au transmis reprezentanții Galeriei Romane pe Facebook.
”Ce veste TRISTĂ, TRISTĂ, TRISTĂ... A plecat la cer un OM minunat, un intelectual rasat, un restaurator excepțional, un pictor pe care îl admiram. Un om de o mare, infinită delicatețe, personaj hărăzit cu numeroase calități. Fie-i odihna ușoară și amintirea veșnică, luminoasă”, a fost unul dintre comentarii.
Matei Lăzărescu s-a născut în 1948 în București, într-o familie de intelectuali români persecutată de regimul communist. La vârsta de șase ani a realizat primele desene sub îndrumarea tatălui său, medic, desenator și poet. Acesta i-a transmis adânca admirație a culturii clasice, iubirea pentru lumea satului și pentru țăranul român, dar și pasiunea pentru fotografie.
Matei Lăzărescu
„Restaurarea a fost trăită ca o chemare pentru frumusețea, bogăția și adâncimea lăsate de generațiile care ne-au precedat, și ca un privilegiu, acela de a fi primit în locurile sfinte, ale celor mai prețioase moșteniri.
În pictură și în fotografie, lumina și umbra, lumea măruntă dezvăluită de microscop, pârâul cu strălucirile lui în mișcare, până la norii transformându-se pe cer, m-au atras mereu, aș spune spontan și irezistibil. M-au preocupat în fotografie și felul în care privim și gândim, cum călătorim între ele, cu ele…
În ultimii ani, mă atrag lumina pătrunzând în spații întunecate, oglindirile pe pardoseala de piatră, în opoziție dar și în sperată continuare cu iarba și strălucirea de afară, cu animalele minuscule în grabă și strădanie perpetuă, care m-au readus la film, la video.
Dincolo de ceea ce privim, de Iliada și Odiseea, de scrierile presocraticilor, de Marc Aureliu, de textele creștine vechi – Sfântul Vasile cel Mare – și de poeziile lui Eminescu, cele mai apropiate, ale tatălui meu, sunt sprijin de fiecare zi și subiecte de desen și pictură, ca de altfel și pasiunea pentru limba greacă veche”, spunea Matei Lăzărescu.