E bine să citești și ce au scris alții, nu numai să scrii fără să te uiți în jur. Eu, cel puțin, citesc și părerile altor gazetari (chiar și pe cele ale cîrtițelor SRI din presă, dacă nu mai ales, pe ale acestora, pentru a vedea ce ne mai pregătește cel mai puternic Serviciu secret al țării), știind din experiența de pînă acum că o idee a altuia poate scăpăra în mintea mea flacăra unei idei proprii.
Sub puterea acestei acestui principiu de viață și activitate, am descoperit într-un comentariu semnat de Corneliu Liviu Popescu pe site-ul Lumea Justiției un amănunt care mie mi-a scăpat, deși am studiat cu creionul în mînă ultimele intervenții publice ale Codruței Kovesi. Autorul comentariului observă că în toate cele trei intervenții, concentrate în hotarele zilei de 8 aprilie 2015, ale șefei DNA, revine obsedant formula Să arestăm!
În interviul de la Radio România Actualități:
„O să vă spun astăzi şi am să spun şi ascultătorilor Dumneavoastră, foarte clar, că procurorii din DNA nu se vor opri, îşi vor continua activitatea şi dacă trebuie să arestăm o mie de persoane, o să arestăm o mie de persoane (…)”
În interviul de la Digi TV:
„(…) cu siguranţă şi noi vom continua să arestăm, pentru că acesta este rostul nostru (…)”.
Formula apare și-n interviul acordat României libere:
„Noi nu arestăm persoane doar pe baza unui denunţ. (…)”
Autorul comentariului din Lumea Justiției vede în supralicitarea formulei Noi arestăm! semnul unei ignoranțe lucii în materie de Constituție a României. După cum atrage atenția Corneliu Liviu Popescu, de arestat arestează judecătorul, nu procurorul DNA. Din punct de vedere juridic, pe toate meleagurile, chiar și pe cele populate de babuini, procurorul e doar una dintre cele două părți din proces, venite la Judecător pentru a obține o sentință.
Eu însă, mai atent la transformările vulcanice din personalitatea Codruței Kovesi, tipice, după părerea mea, celor care li se umflă-n pene personalitatea, după excesul de tămîieri publice cu sau fără ordin, cred că asumarea campaniei de arestare a tot ce mișcă pe pămînt românesc de către DNA, mai precis, de către Codruța Kovesi, pentru că intervențiile publice ale distinsei, dar și Cultul personalității sale, îi atribuie calitatea de proprietar al DNA, dă seamă de altceva, mult mai important decît scosul limbii la Constituție:
Campania Codruței Kovesi pentru a lua locul, în conștiința colectivă, lui Traian Băsescu din cei zece ani de mandat.
Corect sau nu, intervențiile DNA din vremea lui Traian Băsescu erau puse pe seama președintelui. S-a făurit astfel, din zvonuri și știri, alimentate și de declarațiile lui Traian Băsescu, imaginea unei personalități de care politicienii trebuie să se teamă, pentru că-i arestează pe loc și irevocabil. Pe Traian Băsescu l-a ajutat această imagine publică în rezolvarea unor probleme politice. Asumarea de către Codruța Kovesi a acțiunilor DNA (Șefa DNA nu s-a dat în lături din a susține că ea, personal, a deschis dosarul Gala Bute, închis de procurorul de caz!), insistența pe puterea ei de a aresta în dreapta și-n stînga, țin de efortul de a-i lua locul lui Traian Băsescu de cel mai puternic om din România. Forbes România, publicație deținută de Cristian Burci, a pricopsit-o pe Codruța Kovesi cu titlul de cea mai puternică femeie din România. Dacă ne gîndim că teoretic, procurorii DNA sînt cei care se ocupă de dosare și nu șefa, responsabilă cu femeile de serviciu, Codruța Kovesi n-are nici o putere de a influența viața social-politică. Nu de alta, dar, teoretic, nu ea decide cine să fie convocat la DNA și cine nu. Normal ar fi fost ca șefa DNA să refuze public ipostaza mai mult sau mai puțin cu cîntec atribuită de o publicație particulară, patronată de cineva care poate fi convocat la DNA în orice moment, susținînd că nu ea, ci DNA beneficiază de putere.
N-a făcut-o.
Și asta pentru că ea moare să treacă drept cel mai puternic om din România. Efortul Codruței Kovesi se explică și prin imaginea de plutitor imperial a lui Klaus Iohannis, cel care ar avea toate prerogativele pentru a fi considerat cel mai puternic om din țară.
Din punctul de vedere al Ștatului de funcțiuni, șefa DNA e unul dintre procurori adjuncți ai Procurorului General. Dat fiind rolul DIICOT în siguranța națională, Codruța Kovesi e mai puțin importantă decît șeful DIICOT, și el adjunct al Procurorului General.
Nu e singurul motiv pentru care am reacționat virulent la cultivarea din ultimul timp a Codruței Kovesi, operațiune atigînd culmea în luarea în serios a posibilei sale candidaturi la Președinția României.
Mai sînt și alte motive pentru care suirea Codruței Kovesi pe bolta vedetismului autohton, semn neliniștitor și al unei suiri în copac, mi-a atras atenția ca eveniment nefiresc:
1. Codruța Kovesi e o simplă șefă a unui colectiv de procurori. Nu e un procuror de caz care a dus pînă la capăt o anchetă implicînd riscuri personale imense, așa cum s-a întîmplat cu procurorii anti-Mafia în Italia. Nu și-a riscat viața sau măcar cariera conducînd DNA. Dimpotrivă, a fost o alintată a Regimului de 10 ani Traian Băsescu și, mai nou, o răzgîiată a Regimului Klaus Iohannis. Unde sînt temeiurile pentru a fi cultivată de presa de ofițeri acoperiți ca o Boadicea a luptei nu cu trufașii ocupanți romani, ci cu bieții corupți români?
2. Persoanele aflate în posturi precum cel al Codruței Kovesi trebuie să aibă un low profile. Nota caracteristică a activității lor trebuie să fie modestia. Nici vorbă de așa ceva la Codruța Kovesi. Cele trei interviuri dau peste margini de o exagerată părere bună despre ea însăși. Li s-a adăugat prestația de la Bruxelles, și ea menită a transmite băștinașilor impresia de mai importantă decît Cheile Dunării la Cazane. Deși simplu adjunct al procurorului general, Codruța Kovesi a dat indicații tuturor instituțiilor statului de drept: Parlamentului, Presei, clasei politice, SRI, ÎCCJ. Nici măcar Traian Băsescu în vremurile de apogeu al puterii sale nu și-a permis să strige Drepți! la atîtea instituții ale României europene.
Eveniment nefiresc, explicabil doar prin puterea nemărginită a Statului de forță în defavoarea Statului de drept din România lui 2015, autotransformarea Codruței Kovesi într-o vedetă a vieții noastre publice are cîteva consecințe indiscutabile:
1. Scoaterea din joc a Monicăi Macovei. Fosta candidată la președinție și-a făurit un partid bazat în exclusivitate pe lupta împotriva corupției. Pentru aceasta Monica Macovei și-a asumat postura de Protectoare a DNA. Afirmarea spectaculoasă a Codruței Kovesi, în paralel cu întărirea Republicii procurorilor, se îndreaptă împotriva Monicăi Macovei și a partidului său. Ce nevoie mai e de un partid anticorupție cînd DNA e deja un astfel de partid? Ce nevoie mai avem de o Protectoare a DNA, cînd o avem pe Codruța Kovesi?
2. Lupta împotriva corupției pare a fi și singurul program coerent al președintelui Klaus Iohannis, dînd curs unei imitări a lui Traian Băsescu de pe vremea regimului său. Da, dar Traian Băsescu n-avea nici un concurent public în această glorie de Luptător împotriva corupției.
Daniel Morar, șeful DNA, s-a manifestat discret în spațiul mediatic. Discretă a fost, din 2013 pînă în 2015, și Codruța Kovesi ca șefă a DNA. Acum însă Codruța Kovesi a devenit vedeta luptei împotriva corupției, cîntată pentru asta de întreaga Divizie Presă a SRI, binecuvîntată cu premii.
3. Traian Băsescu observa în interviul din 31 octombrie 2014 că SRI își face o satisfacție din a se trece în coada comunicatelor DNA. Într-adevăr, iscălirea comunicatelor și de către SRI, coroborată cu zvonurile privind rolul deosebit al SRI în alcătuirea dosarelor, a dat Serviciului nu numai gloria de luptător împotriva corupției, dar și imaginea de putere asupra dosarelor DNA. Nu întîmplător, în cele trei interviuri, Codruța Kovesi caută să limiteze strașnic implicarea SRI în lupta împotriva corupției. Ține morțiș să-și asume de una singură gloria și autoritatea de luptător împotriva corupției.
Nu e prima oară cînd semnalez public transformarea persoanei ascultătoare, tremurînd de teama lui Traian Băsescu într-o persoană cu o părere nemaipomenită despre Ea Însăși, despre locul pe care-l ocupă în România, ba chiar și-n Europa Centrală și de Sud- Est.
Unii s-au uimit la aceste observații, reamintindu-mi că școlăriței fără codițe a lui Traian Băsescu nu-i poate trece prin cap o asemenea supralicitare a propriei persoane.
Acestora le răspund cu întrebarea:
Își imaginau ei că Elena Udrea se considera deja președintă a României dacă intra în turul al doilea?!